Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Soitetaanko yhdessä?
Olisinko ykkösviulu?
Olet tosi hyvä.
Jos olisit pyytänyt kauniisti, olisin säästänyt sinut tältä näytelmältä.
Voinko pyytää nyt?
On vähän myöhäistä.
Poikki!
-Mikä nyt on ongelma? -Hän koski taas minuun.
Anna anteeksi, olen pahoillani.
-Hänkö koski taas? -Kyllä.
Hyvä Luoja! Ok, tule, muutetaan se.
-Valmis? -Joo.
Näet hänet peileissä, ja käännyt nopeasti.
Tulet sisään, työnnät aseen hänen vatsaansa,
tartut häntä pään takaa, ja lähestyt häntä hitaasti,
etten pysty sanomaan, haluatko tappaa hänet vai suudella häntä.
Ok?
Voinko vetää asetta näin hänen rintojensa välissä?
Ei. Et voi. Näytä pelokkaalta ja itkua pidättelevältä.
Ok.
-Aloitetaan jälleen. -Ok.
Valmiina!
Ja toimintaa!
Jos olisit pyytänyt kauniisti, olisin säästänyt sinut tältä...
-Seis! -...näytelmältä.
Mitä... Oletko hullu? Sinäkö täällä nyt huudat kohtauksen poikki?
Antaisitko meille hetken?
-Ok. -Kiitos.
Paul, hänen hengityksensä haisee.
-En halua häntä lähelleni. -Että mitä?
-Hänen hengityksensä haisee. -Hyvä Jumala!
-Poistun hetkeksi. -Ei, jää. Pyydän.
Nähdään illalla.
En ole tulossa.
Tänään kahdeksalta.
Erikoisvieraana tänään...
Kiitos.
yksi Romanian lahjakkaimmista ja edistyksellisimmistä viulisteista,
Sebastian Mihailov.
Onko joulusuunnitelmia?
-Soitan. -En puhu tästä päivästä, jouluaatosta,
vaan välipäivistä.
-Ei mitään erityistä. Olen kotona. -Kenen kanssa?
Eikö elämässäsi ole siis ketään erityistä?
Pidän yhdestä Saint-Exuperyn lainauksesta.
Laitatko kovemmalle?
-Joo. -Kiitti.
"Rakkaus ei ole silmiin tuijottamista,
-vaan yhdessä samaan suuntaan katsomista." -Onko sinulla terveisiä kuulijoillemme?
Hyvää joulua, ja -
toivon, että he löytävät jonkun, jonka kanssa katsoa tulevaisuuteen.
KEHOSTAPOISTUMISKOKEMUKSET
Niin, Paul?
Älä taas aloita.
Pyydän, lopeta vaatiminen.
Aivan. Minä olen se itsepäinen tyttö, joka kieltäytyy.
Kyllä, tämä on kohtelias "ei".
Jos vietän vielä yönkin sinun ja äitisi kanssa...
Ok, anteeksi. Mutta eipä sillä ole enää väliä.
Joo, tulen hakemaan vaatteeni.
Olen tosi pahoillani.
-Ei huolta, me siivoamme. -Anteeksi!
Anteeksi.
Unohdit pään.
Olen tosi pahoillani
Näitä sattuu.
Hei.
Nämä ovat sinun. Oletko näyttelijä?
Olen.
Vastaa. Hän on epätoivoinen.
Eikö äiti sanonut, ettei ole kiva jättää miestä juhlapyhinä.
Hän saa traumoja.
Eikö äitisi opettanut olemaan salakuuntelematta?
Olisiko outoa kutsua sinut konserttiini? Paganinin "Caprices".
Tottakai on. Menettäisit mystisen aurasi.
Älä vastaa.
Tule mukaani.
-Minne minä kanssasi tulisin? -Minne vaan.
Missä koirasi on? Jätitkö sen ulos kylmään?
Joo, mutta se ei ole koirani.
Se oli viulunsoittajan koira.
Mennäänkö teelle?
Ehkä.
Minne?
Kämpilleni.
Älä naura.
Kutsuin sinut paikkaan, jossa on maailman parasta teetä.
Hetkinen.
Kuulit minun eroavan, ja siitä viiden minuutin päästä -
jo kutsut minut teelle.
Niin. Ja sinä taidat tulla.
Niinkö? Miksiköhän?
Koska ellet tule,
vietät loppuelämäsi miettien: "Mitä jos?"
Olet lipevä, mutten ole vakuuttunut.
-Voisin myös kokata. -Mitä?
-Oleknin aika nälkäinen. -Mitä vain
Olen Sebastian.
Aprilia.
Odotamme vielä viisi minuuttia.
VASTAAMATON PUHELU
-Voinko pyytää nyt? -Pysäytä hetkeksi.
Mihai, tämä on kuvattava uudelleen. Haluan naispäärooliin toisen henkilön.
VUOTTA MYÖHEMMIN
Herää, rumilus.
Herää nyt. Tunnen seitsemän kääpiötä, jotka kyselevät sinusta.
Herää.
Lumikki herää prinssin suudelman jälkeen.
Se voidaan järjestää.
Ei!
Ensin Lumikki nukkuu muutaman kuukauden, ja kaikki jättävät hänet rauhaan.
Kääpiöt, prinssi,
kaikki.
Olen ihan poikki. Haluan nukkua.
Lämmitin sinulle veden. Nousehan nyt.
Teen sinulle teetä, ok?
Sinulla on kolme minuuttia aikaa herätä. Tule.
Aprilia, vetesi jäähtyy.
Kuulitko?
Mitä minä sanoin?
"Aprilia, vesi jäähtyy. Kuulitko?"
Milloin ajattelit herätä?
Huhtikuussa.
Keväällä.
Olen saanut kylmästä tarpeekseni!
Johan nyt.
Mitä oikein tapahtuu?
Minä tiedän!
Joku kaappasi tyttöystäväni -
ja korvasi hänet hemmotellulla kakaralla. Katsotaanpa!
Lopeta, minulla on kylmä!
Ei!
Ne ovat hänen.
Mihin näitä käytetään?
Entä tämä vatsa?
Mihin sitä käytetään?
Mitä hyötyä siitä on?
Odota!
Mihin hyötyä siitä on?
Kerro!
Odota!
Että voit tunnistaa minut,
jos kuuroudumme, menetämme puhekyvyn ja tulemme sokeaksi.
Entä silmät, nenä ja suu?
Kanssakäymiseen parisuhteessa.
Entä hiukset?
Että voin neuloa sinulle paidan.
-Kello on kymmentä vaille. -Ei voi olla!
-Mitä sinä haluat? -Huomenta rouva.
Haluatko, että pyyhin lumen autostasi, ettei sinun tarvitse tullessasi takaisin-
-Ok, mutta nopeasti. -Moi, menen. Olet rakas!
-Niin sinäkin. -Tottakai.
Ensin luulin erehtyneeni.
Kysyin mieheltänikin: "Onko se hän?"
Kuulin esityksesi konserttitalossa. Se oli kaunista.
Soitat viulua taianomaisesti.
Joo, kiitos.
Jos avaan olohuoneeni ikkunan, kuulen soittosi.
Tai kun opetat.
-Toivottavasti en häiritse. -Et ollenkaan.
Minä ja mieheni emme tiedä paljoa musiikista,
mutta ystävämme ovat säveltäjiä ja tuottajia.
He ylistävät sinua.
-Niinkö? -Kyllä.
Ehkä voit kutsua meidät seuraavaan konserttiin.
-Joo, mutta siihen on aikaa. -Miksi?
Elämää se vain.
Lopetetaan muodollisuudet. Olen Irina, naapuri.
-Sebastian, naapuri. -Joo.
Tulkaa illalliselle huomenna.
-Selvä. -Olemme yhteydessä.
Nähdään, moi.
Oletko valmis?
-Riittääkö? -Joo.
Näkemiin.
Herra!
Haluatko minun siivoavan lumet edestä?
-En. Miksi pitäisi? -Että se on puhdas.
Sehän on puhdas. Lumi on puhdasta, eikö?
On, mutta kaikki haluavat siitä eroon.
Minä en.
Mutta opettaisitko viulunsoittoa?
Pyydä vanhempiasi kysymään, niin opetan. Ok?
Minulla ei ole keneltä pyytää.
Isäni on...
En tiedä, missä.
Äiti on Espanjassa,
ja minä asun siskon kanssa tätini luona.
-Valehtelet. -Enpäs. Milloin aloitamme?
-En lupautunut. -Lupaudut vielä.
-Nähdään. Moi. -Moi.
Pimeän metsän pelottamana Prinssi Sebastian -
nukahti viuluaan halaten.
Hänen nukkuessaan tulikärpäsiä kerääntyi ympärille -
lumoutuneina tästä kauniista blondista pojasta viuluineen.
Ja kun Sebastian otti viulunsa ja alkoi soittaa,
värikkäitä nuotteja ilmestyi...
-Miten menee, lapset? -Ok.
-Ok? -Puhuin juuri tontulle nimeltä Viherlehti,
ja hän sanoi tuovansa leluja -
lapsille, jotka istuvat hiljaa tuossa reessä ainakin kolme minuuttia.
Mitäs sanotte?
Kolme minuuttia, jooko?
Mietin aina, että päätyvätköhän sinuun tutustuvat lapset -
pyromaaneiksi, sarjamurhaajiksi tai transseksuaaleiksi.
Miksi?
Oliko saduilla sinuun niin suuri vaikutus?
Olin hulluna Pieneen Punahilkkaan.
Mitä teet töiden jälkeen?
Hyvä kun mainitsit.
Aioin kysyä, että annatko potkut, jos lähden aikaisemmin tänään.
Minulla on koe-esiintyminen päärooliin, ja he todella haluavat minut.
Joo, sen olen kuullut ennenkin.
Mitä jos kävisimme syömässä, ja vien sinut tanssimaan sen jälkeen?
Sebastian on tehnyt illallista.
-Sanoin, ettei minulla ole rahoja tänään. -Sanoit, että olisi.
Mitä tämä on? Laitoitko tulemaan tänne asti tyhjän takia?
En. Sinun olisi pitänyt soittaa ensin.
Ja kylppärin putkia ei muuten ole vielä korjattu.
Mitä odotit tällä hinnalla?
Bambulattioitako?
-Maksan pian. -Joo.
Ellei haittaa, minun on harjoiteltava. Muuten en voita kilpailua. Jos en voita,
en tule saamaan vuokrarahoja. Se on noidankehä.
Suora linjapas.
Jos en saa rahaa, lennät pihalle.
Avaa tämä pirun ovi! Hyvä on, Clea.
Mutta asia ei ole niin.
Isäsi -
ei ollut se sankari,
joksi häntä luulit, Clea.
Poikki! Aprilia.
-Erittäin hyvä. -Kiitti.
Mutta -
sinun on soitettava Paulille. Teidän on sovittava asiat.
-Miten se sinuun vaikuttaa? -Paul vaikuttaa kaikkiin.
Aprilia.
En puhu Paulille.
Hän kohteli minua todella kavalasti.
Enkö muuten saa roolia?
Hän on yksi tuottajista. Mitä minä voisin tehdä?
Älä katso minua noin.
Aprilia.
Mitä sinä teet?
Sinähän jäädyt.
Mitä tapahtui?
Missä olit?
Aprilia.
Minä puhun sinulle.
Mikset vastaa?
Mikset vastaa puhelimeen? Olen soittanut tunteja.
Unohdetaan puhelin.
Miten roolitus sujui? Olitko hyvä?
Paul?
Älä itke.
Älä itke. Kaikki on hyvin.
Rakastan sinua. Mehän rakastamme toisiamme, eikö?
Itketkö sitä, että kenkäni repesi?
Näetkö?
-Mitä sinä teet? -Näetkö?
Näetkö sen?
Ota tämäkin.
Hidasta!
Astuin jääpalaan.
Hidasta!
Pysähdy!
Mitä sinä teet?
Älä pelleile!
-Tunnetko tässä mitään? -En.
-Entä tästä? -Ehkä vähän.
-Kokeile ylempää. -Ylempääkö?
Luoja, Sebastian.
-Tuntuuko tämä? -Ylempää.
Entä tämä?
Ylempää.
Lisää.
Tässä tuntuu.
Riittää.
Minun vuoroni.
Lopeta!
Voinko auttaa?
Ei, kiitos.
Oletko hyväkin, vai vingutatko sitä siksi, että voit sanoa olevasi taitelija?
En halua kehua itseäni, mutta kyllä, sanoisin olevani lahjakas.
Miksi sitten olet rutiköyhä?
Sinulla on kyllä sana hallussa.
Sanotaan niin, että talouskriisi osui taiteisiinkin.
Tapasin eilen yhden tyypin.
Joku Paul.
Hyvin kohtelias.
Sain hänestä hyvän vaikutelman.
Hän oli komeakin.
Paul sanoi haluavansa tämän kämpän.
Hän maksaa mitä haluan. Eikä hän asuisi täällä.
-Voin myös ottaa muita vuokralaisia. -Mehän olemme vuokralaisiasi.
Hän oli hyvin selkeä puhuessaan muista vuokralaisista.
-Ymmärrän. Milloin meidän on lähdettävä? -Sellaisenako sinä minua pidät?
Otin käyntikortin, ja lähetin hänet matkoihinsa.
Paul sanoi sinun vieneen hänen naisensa, ja että olette nyt varattomia.
Teette uhrauksia rakkauden vuoksi. Mitäpä siihen sanoa?
Rakkaustarinat saavat minut kyyneliin.
Mutta jos olet valmis uhrauksiin, eikö sinun pitäisi -
mennä vähän pidemmälle?
Usko pois, voin potkia teidät pihalle. Et ole lapseni, veljeni tai rakastajani.
Katso asiaa kannaltani.
Korjattuani asian minä maksan.
Leikitkö tyhmää?
Olenko niin ruma?
Ette, rouva. Päinvastoin.
Mutta minä rakastan Apriliaa.
Rakkaus tarkoittaa uhrauksia.
Eikä keitto ole kummoinen uhraus.
Haluatko viettää joulun kadulla?
Mieti asiaa.
Soita huomenna, ja kerro, milloin tulet käymään.
Kun minulla on rahat.
Näytänkö tyhmältä? Tuntuu, että pidät minua tyhmänä.
Kyse ei ole rahasta. Selvästi sitä ole.
Ja se samppanja. Minä maksan sen.
Koitapa lukea tuo, muru.
-Lau. -Lau?
Se on Lau Bear, koska se on englantia.
Lau Bear.
Mene isäsi luo.
Mitä teet täällä?
Tulin anomaan anteeksiantoa.
SEITSEMÄN SIELUA
-Haluan vain puhua. -Jätä minut rauhaan.
Minulla on sinulle jotain.
Uusi käsikirjoitus.
-Tiedät, minne voit työntää sen. -Se on täydellinen sinulle.
Puhuin vanhemmillesi.
Äitisi soitti. Hän on huolissaan.
-Joo, kadotin puhelimeni. -Mikset hankkinut toista?
Kuule, Aprilia.
Puhutaan hetken. Jos et halua roolia, se sopii.
Mutta haluan mielipiteesi
-Heippa. -Hei.
-Kuka olet? -Clara, siskoni.
Mitä tuossa on?
Jos sinulla on jotain makeaa, hän on kiltisti. Jos ei,
niin oppitunti ei onnistu.
Mikä oppitunti?
Viulutunti.
Niin? Missä on viulusi?
Ei! Se on minun.
Tämä on minun.
Menettääkö se kiiltonsa, jos minäkin vingutan sitä?
-Oletko koskaan soittanut? -En.
Osaatko nuotit?
En tarvitse nuotteja, vaan joululaulun tai pari.
Hetkinen.
Tämä -
oli ensimmäinen viuluni.
-Uusi rooliko? -Luoja, Robert!
Anteeksi.
Pelästytit minut.
Anteeksi. Tiedän, etten saisi, mutta tämä on uusi käsikirjoitus, ja...
Älä huoli. On muutenkin hiljaista.
Kiitti.
Mitä teet huomenna?
-Älä aloita taas. -Mitä?
Kysyin simppelin kysymyksen. Odotan simppeliä vastausta.
Mitä teet huomenna?
Menen kotiin kuten muutkin.
Saisinko tunnin tai pari aikaasi?
Mitä?
Maailma on täynnä naisia.
Anteeksi, mutten ymmärrä pakkomiellettäsi minuun.
Kihlattuni on sinun kokoasi.
Toivoin, että auttaisit valitsemaan hänelle jotain.
Ja en rakastunut häneen siksi, että hän on sinun kokoisesi.
Rakastuitko sinä?
Olen iloinen puolestasi.
-Kiitos. -Olen todella.
Mikä hänen nimensä on?
Iulia.
Tarvitsin jonkun voidakseni unohtaa sinut.
-Yllätyin, ettet ole levyttänyt. Pitäisi. -Niinkö?
Mummoni oli Grigore Venturan ystävä.
-Ainakin jotain. -Joo, totta.
-Näyttelin Julia Robertsin roolia. -Niinkö?
-Haen sinulle hieman kastiketta. -Kiitti.
Odotas.
Kiitti.
Näitkö?
Minkä?
-Ei noin kovaa! -Valko vai puna?
Puna.
Lopeta.
-En halua. -Syö. Pyydän, syö.
-Ota sinäkin. -Tässä.
Hei.
Varastetaanko vähän kotiinkin?
Laita vähän tähän.
Laita siipiä tähän.
En voi uskoa tätä.
Ikkunamme.
Millaisia esityksiä olemmekaan antaneet heille?
Kiitos. Meillä oli kivaa.
Joo, ilta oli mukava.
Se ei ole ohi.
Enpä tiedä. Meidän on mentävä.
Ei käy. Katsomme elokuvan.
-Peindre ou faire l'amour? -Haluatko jäädä?
En.
Ja olen nähnyt sen jo.
Mitä sitten?
Pitää mennä. Huomenna on herättävä varhain ja...
Joku toinen kerta?
-Tottakai. Joku toinen kerta. -Selvä. Annan sitten pusun.
Seuraavalla kertaa meidän luonamme. Joo.
Harmi, ettette jää konjakille.
Kiitos paljon.
-Saatan heidät. -Joo.
Näitkö sen pervon asun?
Miksi halusit lähteä?
-Minulla oli kivaa. Olisin jäänyt. -Niinkö?
Et olekaan nähnyt Peindre ou faire l'amouria.
Peindre mitä?
Mitä siitä?
Se kertoo -
maaseudulle muuttavasta pariskunnasta, ja...
Mitä? Mitä sinä naurat?
Sitten he tapaavat nuoremman parin.
Ja?
Ja he...
He... Toistensa kanssako?
Hetkinen.
He katsovat.
He näkivät meidät.
Taidat kokea houkutusta?
Minäkö?
Tule nyt, poikaseni.
-Tule nyt. En syö sinua. -Ei siinä olisi ideaa.
Tule, niin voimme löytää yhdessä ratkaisun.
Tunnin päästä, ok?
Tule.
Löydämme varmasti ratkaisun.
Odotan sinua.
Uusi tapako?
Olen ajatellut.
Jos et halua astua maailmaani, minä astun sinun maailmaasi.
Tämä ei ole maailmani, Paul.
-Mitä tämä sitten on? -Paska työ, johon vuoksesi jouduin.
Kuule, haluan tehdä sen elokuvan.
Ja vain sinä voit näytellä sen roolin.
-Ajattelen asiaa. -Aikaa ei ole.
-Ota tämä. -Paul!
Äitisi ajaa minut hulluksi. Valheeni hänelle alkavat loppua.
En ota sitä.
Että voit soittaa, jos otat roolin.
Se ei ole lahja.
En jaksa olla enää sihteerisi.
Miten menee, muru? Lähdetkö sinä?
-En ollut varma, onko osoite oikea. -Löysit tänne hienosti.
Mitä olet mieltä?
Loistava.
Kirjoitin sen sinulle.
Mitä sanoit perheelleni?
Kuule. En halua tapella.
Tiedän, että -
tein joitain -
asioita.
Mutta tein ne, koska en kestänyt ajatusta menettämisestäsi.
En pelkää myöntää sitä.
Rakastin sinua paljon.
Enkä voinut hyväksyä,
että kaikki oli ohi.
Tiedäthän, miten asia menee?
Olen vanha harppu, ja tiedän nämä asiat.
Hetken te ihastelette toistenne kauneutta aamuisin.
Sitten nälkä, kylmä, velat ja kaikki muu muuttaa sen vähemmän romanttiseksi
Tiedän, mitä ajattelet: "Katsos tuota lehmää, joka yrittää iskeä."
"Miten voin lähteä koskematta ja suututtamatta häntä?"
Myönnä, että niin sinä ajattelet.
Mietin, että jätin lieden päälle ja...
Aika hyvä.
Rehellisestikö? Luit ajatukseni.
Lehmää lukuunottamatta -
-päättelit kaiken oikein. -Etkö kutsunut minua lehmäksi?
-En. -Miksi sitten?
Et ajattele minua rva Adamescuna.
Ei siis lehmä.
-Emakko? -Hämähäkki.
-Siksi minä sinua kutsuin. -Hämähäkiksi?
Joo. Tunnen olevani epäonninen hyttynen ison hämähäkin verkossa.
Ei se kovin paha ole.
Älä nyt. Juo. Älä ole niin synkkä. Se ei ratkaise mitään.
Minähän oikeastaan yritän pelastaa suhteesi tyttöystävääsi.
Miksi saan vastakkaisen vaikutelman?
Koska olet niin nuori, ettet näe koko kuvaa.
Leikitään, että tänään käsket minun painua helvettiin,
ja huomenna -
potkin teidät pihalle.
Miten pitkään luulet kestävänne niin puhtaina -
ja viattomina ilman kattoa pään päällä?
Jos sinä et tee sitä, hän tekee, typerys.
Luuletko, että on oikein, jos hän tekee sen uhrauksen?
Pidätkö sitä jalona rakkauden tekona?
Jos, kuten sanot, rakastatte toisianne, toisen teistä -
on otettava riski toista suojellakseen.
Haluatko hänen olevan se?
Minun näkökulmastani taas asiat ovat hyvin yksinkertaisia.
Tiedän vain, että voin tarjota itselleni rakkaudesta muistuttavia hetkiä.
Samoin kuin ostaessani vaikka tryffeleitä -
kaviaaria, samppanjaa.
Vannon, että jos olisin voinut, olisin tehnyt sen.
Joudut etsimään uudet vuokralaiset huomenna.
Minä vain -
en pysty.
Jos et pysty,
niin mikä tämä on?
Hartsia.
Viuluani varten.
Hartsia!
Oletko tosiaan muuttunut?
Poissaolosi muutti minut.
Sen tietäessäni olisin jättänyt sinut aiemmin.
Mitä nyt?
Tunsin jotain.
-Pyydän. -En halua.
Pakko. Minä vaadin.
-Sinun pitää. -En todella halua.
Sinun täytyy.
Suostu nyt.
Väärä hälytys. Luulin, että rengas puhkesi.
Sehän olisi vihoviimeinen asia. Mikä on?
Ei mikään.
Mennään.
Olet aikamoinen! Etkö saanutkin ajokorttisi lahjomalla!
-Apres vous. -Hei, pidä tätä!
Pikkarisit näkyvät. Lopeta, ihmiset näkevät.
-Auta minua. -Minä autan. Näin!
Kerralla!
-Tiedäthän, kaatumisten... -Tietenkin tiedän!
-Katso. Rakkautta on ilmassa. -Etkö ole käynyt luonamme?
No niin, avaa.
Missä olit?
Dan soitti. Hänellä on taas naishuolia.
Milloin tulit?
Äsken.
Missä sinä olit?
Mona pyysi kahville.
Hänellä on mieshuolia.
Mitä jos esittelisimme heidät toisilleen?
He sopisivat yhteen.
Olet juonut.
Vähän.
Menen vessaan.
Odotan sinua.
JOULUMARKKINAT
MEKKO - 400 LEUTA
Häivy! Nyt heti.
Onko lupaa? Riittää. Ala mennä.
Häivy, lähde heti.
Sinäkin. Häivy.
Pakkaa ja lähde.
Hei!
Mitä teet täällä? Luuletko soittavasi missä haluat?
Tienaatko meidän paikallamme? Ota hänen kitaransa.
Pojat! Jättäkää hänet rauhaan. Tunnen hänet!
-Jos näen hänet vielä, murran jalat. -Hän ei häiritse toiste.
Varovasti.
Kiitos.
Ota rahat. Täällä on toisin. Et voi soittaa ihan missä vaan.
Paikat on jaettu.
Rikkoivatko he sen?
Olit onnekas.
Joo, se on ehjä.
Oletko kunnossa?
Olen, kiitos.
-Pystytkö kävelemään? -Pystyn.
Annan koiran vahdiksi kotiisi saakka.
-Ei tarvitse. -Kuule, näin on parempi.
-Mozart palaa. Hän tuntee tämän kaupungin. -Mozart?
Mozart.
Hyvä on.
Kiitos.
Pärjäile.
Mennäänkö syömään?
En ole tulossa.
Toivottavasti et pahastu. Menen kotiin.
Hyvää joulua! Iuliasi on onnekas tyttö.
Iuliaa ei ole olemassakaan.
Rakastuin sinuun heti, kun astuit kauppaani.
Yritin, mutten voi katsella muita. En vain voi.
-Haluan, että otat nämä. -Robert!
Ne eivät tarkoita mitään. Sano niitä joulubonukseksi.
Pidä valitsemasi tuotteet.
Ei taka-ajatuksia, vannon.
Minua loukkaa nähdä sinut pukeutuneena...
Miten Sebastian sietää sitä? Millainen mies hän on?
Mies, jota rakastan yli kaiken.
Aprilia!
Hyvää joulua.
Mitäs rakas?
Miksi istut pimeässä?
Sebastian!
Kulta, mitä tapahtui?
Luoja, Sebastian!
Rakas, mitä tapahtui?
Mikä on vialla?
Voititko lotossa?
Mitä?
En.
En, nämä ovat...
Se on pitkä tarina.
Kerro, mitä tapahtui.
Niin, äiti?
En puhua nyt. Soitan myöhemmin.
Jouduitko tappeluun?
-Mikset puhu minulle? -Näin sinut Robertin kanssa kaupassa.
Näin, miten nauroit hänen kanssaan.
Minusta ei ollut jäljellä enää mitään sinussa.
Ymmärsin, että voin elää näkemättä sinua enää koskaan.
Niinkö meinaat?
Pystyin nukkumaan vierelläsi nähtyäni sinut suutelemassa rva Adamescua.
-Jos se on tekosyysi... -Ei ole!
Minulla ei ole tekosyitä sille, miksi olen elänyt näin kaksi vuotta.
Elänyt näin...
Luulin näitä ihanimmiksi vuosiksemme.
Ehkä sinulle. Viimeiset kaksi vuotta minulla on mennyt kaikki sivu suun.
Minua lahjattomammat tytöt näyttelevät parhaissa teattereissa -
ja saavat palkintoja Venetsiassa ja Cannesissa.
Ennen sinua minä näin kovasti vaivaa edetäkseni.
Annoin perheeni muuttaa toiselle mantereelle, että -
voisin saavuttaa jotain omin voimin. Katso mihin se vei!
No mihin?
Miehen seuraan, joka pettää eikä luota minuun...
Luoja, miten tyhmä olen ollut.
Ei nyt, Paul.
Soitan myöhemmin.
Paul.
Taas Paul.
Olet kaunis tyttö, joka päätyi suuren ohjaajan matkaan.
Et muuta.
Olet hänen.
Olet hänen luomuksensa.
Annoit itsesi leikkiä totuuden ja tosirakkauden kanssa pari vuotta.
Tämä oli tässä.
Tämä on ohi.
Voit ottaa lelusi ja lähteä.
Robertin luo.
Paulin luo.
Tai molempien, jos haluat.
Hyvä on, Sebastian.
Tämä oli tässä.
Toivottavasti menestyt paremmin.
Haluatko minun kertovan, mitä kova työ merkitsee?
Tiedätkö, millaista on opiskella 10 tuntia päivässä viisivuotiaasta?
Katsoa muiden lasten leikkivän pihalla -
saamatta itse koskaan pelata?
Et sinä nähnyt vaivaa.
Olin kaukana edellä niitä toopeja, jotka nyt soittavat -
konsertteja pitkin maailmaa. Mutta minä jäin keittämään keittoja Lumikille.
En kadu sitä.
Ne olivat elämäni onnellisimmat vuodet.
Tiedän, että olet hyvä viulisti.
Toivottavasti pärjäät paremmin tulevaisuudessa.
Aprilia, miten voit?
-Miten voit? -Ihan hyvin, nti Carolina.
-Mitä tänään pyörii? -Closer, mutta se on melkein loppu.
-Hän kuolee, sitten taputetaan. -Niinkö?
Miten sinulla menee?
Ok. Haluaisin vain kysyä jotain, jos voin.
Voinko yöpyä täällä tänään?
Hukkasin avaimeni, ja Sebastian soittaa Lontoossa,
eikä ovea ole järkeä murtaa.
-Tottakai. -Voinko?
Sinulle, mitä vain.
Kiitos. Jään palveluksen velkaa.
Nti Carolina sanoi, ettei sinulla ole yöpaikkaa.
Miksi niin surullinen, kisulainen?
Olemme ensimmäistä yötä erossa.
Äläs nyt.
Suret vähän lisää,
ja sitten alamme hommiin.
Kuvaukset alkavat huomenna.
Saitko luettua tekstin?
Hyvä, että sinulla on pitkät hiukset.
Mitä jos -
paras vaihtoehto...
Neulon niistä paidan.
Mitä?
Jätä minut rauhaan!
Mistä tiedät, että olen Sebastianin tyttöystävä?
Näin sinut monesti.
Ja kun minulla oli eka oppituntini.
Herra Sebastian on hyvä mies.
Ongelmiako?
-On. -Se on vaikeaa.
Tiedän, millaista rakkaus on.
Rakastun nopeasti.
Aina aloittaessani uuden luokan ihastun tyttöön.
Ja minä vaihdoin koulua kolmesti tänä vuonna.
On kiva rakastaa, mutta se on tosi rankkaa hommaa.
Haluatko kahvia?
Ei, kiitos. Minun on levättävä. Huomenna on kiireinen päivä.
Missä?
Kuvauksissa.
-Voimmeko tulla? Se on varmaan siistiä. -Ette voi.
Tai tiedätkö mitä?
Voitte tulla. Miksipä ei?
Etkö sinä nukkunut?
Olemme kiireisiä huomenna. En tiedä pääsemmekö.
Miksi?
Odotamme äitiä.
Kiva.
-Mistä hän tulee? -Espanjasta. Muttemme tiedä, tuleeko hän.
Olemme istuneet -
täällä kolme vuotta.
Pääsiäisen.
Joulun.
Juhlapyhät yleensäkin.
Tuo ei ole tarpeen. Missä kuvaukset ovat? Ehkä tulemme.
Hän ei tullut tänäkään vuonna.
Äiti!
Ulos.
Kaikki ulos!
Minulla on kuvausaikataulu. Onneksi näissä kohtauksissa ei ole dialogia.
Aloitatko lopusta?
Joo.
Tapatko minut ekana päivänä?
Tietenkin.
-Menen pukimoon. -Istu.
-Sinun on leikattava hiuksesi. Kaljuksi. -Miksi minun on ajeltava pääni?
Hän on kuolemaantuomittu, ja hekö ajelisivat hänen hiuksensa.
-Se on liikaa. En tee sitä. -Kuule, tämä tarina on päässäni.
Minä luon sen.
Minä synnytän sen.
Sinä teet kuten sanon.
Eikö?
Jos et tee sitä, lopetamme kuvaukset,
ja huomenna löydän kymmenen näyttelijää, jotka suostuvat siihen.
Sopimus on pukuhuoneessasi. Korvaus on riittävä.
Tai ehkä haluat palata Lumikiksi lelukauppaan.
Paikoillenne!
Kuvaamme!
Odota hetki.
Professori!
Etsitkö Apriliaa? Tiedän, missä hän on.
Kamera käy.
Leikkaa se.
Tämä on ohi.
Annoit itsesi leikkiä totuuden ja tosirakkauden kanssa pari vuotta.
Olet hänen.
Olet hänen luomuksensa.
Et muuta.
Anteeksi.
Aprilia!
Rakas, mitä täällä tapahtui?
Rakas, mitä tapahtui?
Sitä ei selitetä kuin kokemattomalle.
Se selitetään kuin jo olisi osaamista taustalla.
Mitä tämä on?
Kateenkorvaa! Se on tosi hyvää, muru.
Edes hienoimmat ravintolat eivät onnistu siinä aina.
Sinun on hyvää.
Oikeasti, se on parasta kypsentämätöntä kateenkorvaa, mitä olen syönyt.
-Ota vähän lisää. -Ei enää
Tosi pahaa.
Haluatko hyviä uutisia?
-En. -Älä nyt.
Puhuin vuokraemännälle puhelimessa. Emme maksa vuokraa vuoteen.
En tehnyt mitään. Oikeasti. Vannon!
En tajua, miksi.
Mitä sanot? Eikö ole siistiä?
Tules tänne.
Piristetäänpä sinua.
-Dan ja Mona. -Unohdin!
Odotas.
En voi uskoa sitä.
-Hei, Dani. -Miten teillä menee?
Kuule, halusin kertoa...
Haloo?
Äidilleni tuli hätä. Kylpyhuoneesta rikkoutui putki,
ja menin auttamaan häntä.
-Olen ovellasi. -Oletko jo täällä?
Kyllä. Etkö aiemmin voinut soittaa?
Haittaako, jos hyväksymme kutsusi ja tulemme luoksesi?
-Voi ei. Ok. Milloin? -Kymmenen minuutin kuluttua.
-Ok, olemme silloin kotona. -Ehkä 20:n.
-Ei 20:n. -Ok, no...
Nähdään puolen tunnin päästä.
-Varo, ettet kadota heitä. -Ei huolta. Varmistin, etteivät he lähde.
Maksoin vuoden vuokran. Odota, ei!
Minun vuoroni.
Katso tuota. Tuolla! Katso!
Jauhoa?
Köyhiä ja kauniita.
LOPPU
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi